EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Max från Kalifornien flyttar till Hawkins och blir indragen i ett triangeldrama
med Lucas och Dustin.
Hon utkämpar en episk strid mot det övernaturliga och styvbrodern.
Allt det ska vi ta upp i Beyond Stranger Things.
Okej, jag gjorde bara en.
Nu ska vi inte bete oss som djur.
Okej, räkna med spoilers Känn dig förvarnad.
Skål.
Är gafflarna oanvända?
- Det är lugnt. - Okej.
VÄLKOMMEN TILL HAWKINS
GALEN I MAX
Här vid bordet för att fortsätta vårt samtal
om Stranger Things 2, har vi Sadie Sink,
Lucas, Caleb McLaughlin
och Gaten Matarazzo, som spelar den underbara Dustin.
Här finns även Shawn Levy som har regisserat flera avsnitt,
och så klart seriens skapare, bröderna Duffer,
Matt och Ross, tack igen. Vi ska fortsätta samtalet...
Nåt jag gillar med... Ja, vi kan...
Vi tog oss hit. Vad bra.
Nåt jag gillar... Vi ska komma till detta, det spännande triangeldramat
som utspelas under säsongen.
Först vill jag säga att jag är nyfiken på
delen som utspelas på 80-talet och teknologin.
Det är ett berättartekniskt knep.
Det är intressant att skriva om en tid
då det var svårare att sprida information från person till person...
- Mycket bättre. - Som författare?
- Det är mycket enklare. - Hur då?
- Mobilen... - Då slipper man vara klyschig.
- I skräckfilm har de ingen mottagning. - Man kan skriva...
Det underlättar ju.
Det som är bra med en komradio...
Vi bryter mot reglerna, men de kan antingen inte fungera
eller funka perfekt när det behövs.
Det är perfekt.
- Vad säger han? - Vet inte. Mottagningen är för dålig.
Går det att berätta en sån här historia
- i modern miljö? - Vi har pratat om det.
Jaså?
Om vår berättelse innehöll internet och mobiler...
PRODUCENT/REGISSÖR
skulle vi behöva tänka om helt,
för kontaktmöjligheten och tillgången till information
skulle döda all mystik och därmed all kamp.
Jag vet inte hur det är att vara barn idag, men jag minns...
Nu kan föräldrar hålla koll på sina barn och veta var de är.
Jag minns friheten när jag var ute med mina vänner.
- Ja. - Mamma visste inte var jag var,
och vi gick på järnvägsspår och råkade i klistret.
Vi visste inte vad vi gjorde, men det kändes som ett äventyr.
Därför vet inte Wheelers nåt,
för det var så det var.
De är i väg och hittar på nåt.
Ja. En stor del av 80-talets teknik...
Ni tillbringar mycket tid i spelhallen, med stående spelautomater,
med framför allt Dragon's Lair och Dig Dug.
Togs det beslutet tidigt,
- tematiskt sett? - Vi ville ha en spelhall,
så det blev snarare en fråga om...
- Ni förnekar jämt det här. Jag och Finn... - Var det er idé?
Nej, men Finn hade berättat för er
att vi hade pratat om att det vore coolt
om serien inleddes i en spelhall.
- Ni förnekar det. - Ni stal idén.
- Ni bara nekar. - Vänta nu.
Vi måste reda ut det här. Det är första gången jag hör...
Okej. Det var er idé.
- Nej, så menar jag inte. Jag... - Jo, det gör du.
Jag minns det inte ens.
Vad skönt att ni reder ut det här.
Vilken tur att du och Finn kom på inledningen. Tack.
- Vi sa bara att det vore coolt. - Det är det också.
- Det var en bra idé. - Det var kul.
Produktionsdesignern... De tog över. Byggnaden var förfärlig.
KEMTVÄTT
Så som den såg ut, menar du?
Ja. De förvandlade den till en fin spelhall.
De flesta av spelen funkade.
Det var toppen.
Det var gratis också.
- Ja. Pac-Man. - Det var jättekul.
Vi valde Dragon's Lair. Det spelade vi som barn.
Det är ett frustrerande spel.
Ärligt talat.
Dragon's Lair slukar ens mynt
- snabbt som ögat. - Ja.
- Jag sa: "Ett sånt omöjligt..." - "...spel."
Därför fick ni skälla på det.
Nej! Jag hatar det här jävla spelet!
Skitspel!
Kul spel.
Sen sparkar du det.
Det vill alla som spelar det göra.
Jag hade inte spelat det på länge, men såg det i en spelhall och provade.
Ingen spelar det längre.
Det var mycket folk
och alla maskiner var upptagna förutom den.
Det kostar fortfarande 50 cent nu, år 2017,
men animeringen är fin och spelet var före sin tid på många sätt.
Ja. Dig Dug och tematiken, då?
Det spelade vi inte när vi var små,
men en av författarna, Paul Dichter, kom på
att den knöt an till säsongen
med de underjordiska tunnlarna och monstren.
Man gräver mycket. Många tunnlar och monster.
- Dig Dug blir attackerad... - Trillade polletten ner nu?
Glödlampan!
Det är därför vi gör serien.
Ja. Alla är med på noterna.
Lite som i första säsongen.
Där öppnar vi med Drakar och demoner.
Sen ville vi använda Dragon's Lair
för att etablera ett triangeldrama...
- Jaså? - För de pratar om...
De bråkar om prinsessan Daphne.
- Vi ville använda båda dessa teman. - Det visste jag inte.
- Nu fattar jag! - Jag fattade inte det.
Okej, fyll i luckan.
Vi har prinsessan Daphne i öppningsscenen.
- Vi försöker förmedla nåt. - Jag minns inspelningen. Jag var...
Ja.
- Ja, du fattade. - Jag kopplade.
Men det är lite riskfyllt.
- Ja. - Vi skojade om det
- medan vi filmade. - Det är logiskt,
för det förebådar presentationen av Mad Max
- på skärmen. - Och Daphne.
Jag vill fråga en sak. Vad var du utklädd till på Halloween?
- I serien? - Ja.
Michael Myers.
Ni skulle ha sett era miner.
Visste du vem det var?
- Nej. - Okej.
- Jag undrar bara. - "Michael vem?"
- Såg du Halloween? - Nej, den är läskig.
- Såg du den aldrig? - Nej.
Det är en fantastisk film.
Men Sadie var läskig i masken.
Jag skrämde mig själv när jag såg det. Jag visste om det, men ändå...
Vi valde bort en snutt just för att vi ville skrämmas.
Vi väntade på henne, men hon stod
bakom buskarna i mörkret. Det är jätteläskigt.
Halloween har en central roll, och det har även Ghostbusters.
En scen som var väldigt rolig
var när ni kom till skolan och ingen annan var utklädd.
Jag har en fråga och en följdfråga.
Har det hänt nån av er på riktigt?
Nej. Jag skulle aldrig klä ut mig i skolan.
Det är en sammansvärjning.
Känslan av att vara helt fel ute
med det andra gör... Så kände jag ofta.
- I high school känner man... - Ja, varenda dag.
Tanken på... Det känns som en sammansvärjning.
Det kändes så.
Vet alla andra nåt som jag inte vet? Så kändes det för mig.
Det var kul att spela in, när vi gick genom korridoren.
Jag gillar den första trailern, där du får stirra bort.
Som om du har sett ett monster, men det är att ingen annan är utklädd.
Killar!
Varför är bara vi utklädda?
- Underbart. - Alla undrar vad han ser.
"Vad tittar han på?"
- Jag vet. - Alla undrar var Will är.
"Han är bakom mig."
- Och det var två Venkman. - Va?
Varför är du Venkman?
- För att jag är det. - Nej, jag är han.
Kan det inte finnas två Venkman?
Det finns bara en Venkman i verkligheten. Vi planerade det.
Var det nåt ni diskuterade?
Det bestämdes ganska tidigt
att vi ville att barnen skulle spela Ghostbusters.
Filmen kom ut den sommaren. Den var viktig.
Vad bra.
Den spelades in för ungarna i serien.
De skulle definitivt ha älskat den.
Så det bestämdes tidigt.
Vi funderade på vem som skulle vara vem.
Det ledde oundvikligen till Venkman-samtalet.
- Alla sa... Ingen ville... - Vem skulle vara Venkman?
Ingen vill vara Winston.
- Du är Winston. - Jag gick aldrig med på det.
- Jo! - Det var som...
Jag gillar det. Det är roligt.
Klart att ingen vill vara Winston.
Han var sen in i gruppen och alla sa: "Du kan vara Winston."
Och inte en forskare. Det låter vettigt.
Det stämmer, för vetenskap är viktigt för gruppen.
- Ja, precis. De är... - Smarta ungar.
De vill klura ut saker.
Men när Winston övertygar borgmästaren...
- Winston är den som... - Ja.
- "Jag har sett helt otroliga saker." - Precis.
Han gör min favoritscen i Ghostbusters, där han och Ray pratar om domedagen.
Därför fick Lucas repliken om domedagen i avsnitt åtta.
Domedagen.
Min favoritscen i Ghostbusters. Den är otrolig.
Det folk glömmer bort
är attdetär en läskig film som också är allvarlig.
Den är inte bara rolig.
Han är rolig, men ibland var han allvarlig.
I den scenen ökas insatserna i filmen rejält.
Det är den scenen jag gillar bäst.
Och Winston gör den. Han kanske är underskattad.
- Men han är ingen Venkman. - Nej.
Det måste sägas. Vi har...
Vad är det för äpple?
- Var fick du det ifrån? - Varför har du ett äpple?
- Du äter det ju inte. - Varför har du det?
Det har inget att göra med nånting annat.
Vi skulle ta med sånt som vi kunde dela. Du tog med ett ynka äpple.
Ta fram en kniv, så fixar vi det.
- Vi får nog ta en paus. - Sluta.
Nu är äpplet ett problem. Göm det under bordet.
Vi ska fortsätta diskutera Stranger Things.
Sånt här får vi stå ut med.
- Precis. - Underbart.
- Jag gillar kontinuiteten. - Va?
Det här är nog den bästa smygtitten.
Såna slumpartade barngrejer.
Det var säkert spännande att jobba med dem.
Ja, det har vi alltid sagt,
men det var just det där specifika och märkliga...
- Okej. - Toppen.
som gav dem rollerna.
Såna anvisningar får ingen annan.
- Som vadå? - Under första säsongen
fick vi be dem sluta smälla till varann före varje tagning,
för att det gjorde dem röda i ansiktet.
- Jag har aldrig... - Varför slog ni varann?
- Det var väl adrenalinet. - Jag vet inte.
Deras hjärnor är inte fullt utvecklade.
Är våra det? Har vi nått...
Jag tror det. Vi har nog slutat utvecklas.
Ja, längre kommer vi inte som vuxna.
När man regisserar den här serien, får man säga saker
som man aldrig kommer att upprepa som regissör.
- Det är unikt för våra unga skådisar. - Underbart.
Nu fick vi se mycket av hemlivet som Barb inte avslöjade så mycket om.
Jag vill prata om presentationen av din familj och Erica.
Vet inte.
Bryr mig inte.
Är han med Mike?
Som sagt: Jag vet inte och bryr mig inte.
Hälsa honom att det är superviktigt och att jag har ett...
- Nödläge? - Just det, nödläge.
Jag har ett läge åt dig.
Det är läge att hålla truten.
- Hon är asrolig. - Jättebra.
- Jag bara njöt. - Så rolig.
Det påminner om min lillasyster.
Hon är lika stor som jag nu,
så jag bråkar inte med henne längre, men...
Det där ögonblicket när hon mimar "nörd".
Medan ni tar bilder.
- Grymt. - Den snutten hade räckt för mig,
- för det... - Det måste bli en GIF.
Det kanske det redan är.
Jag vet inte hur hon blev så bra på tajming.
- Ingen aning. - Det var härligt.
Det är en central del i Stranger Things 2,
vad gäller triangeldramat.
Vi ska ta upp det.
Om vi ska ta det snabbt,
så tror Dustin att hon ska bli imponerad av Dart.
Ja.
Än sen?
- Du ville också berätta. - Men jag sa inget.
Vi kom överens om att inget säga
- och leta efter Dart. - Som du turligt nog hittade.
Är det bästa sättet att uppvakta henne?
Han tänker att det är nåt superintressant.
Det kommer att intressera folk. Han vet inte bättre.
- Det här är inte sant. - Varför snyter du dig?
Du vet att två syns i bild och att kameran är där.
Jag vet.
Det kunde inte vänta.
"Jag har sagt mitt, så nu ska jag passa på."
Inte jag. Jag har sagt mitt.
Ursäkta. Titta inte!
- Ursäkta. - Det gör inget.
- Det är lugnt. - Ni slår åtminstone inte varann.
Det är Justins sätt att försöka imponera på nån.
Det är det enda han känner till.
Sluta skratta nu. Han känner inte till nåt annat.
Han har växt upp med de här killarna.
Mamman är den enda kvinnan i hans närhet.
Häftigt, va?
Jag riggade en fälla med en motor, så jag ser ut att ha fångat ett spöke.
Precis som i filmen.
Åh, Dusty.
Han älskar sin mamma, men hon säger jämt att allt är bra
och att han är duktig, så han tror att tjejer gillar sånt.
"Toppen."
Han hämtar sin lilla ödla
och den lilla...
Det handlar mindre om att han upptäcker en märklig art,
och mer om att det är hans upptäckt.
Vad är du för nåt, lillen?
Det är hans upptäckt. Han kunde säga: "Jag gjorde det här. Jag är bäst."
"Hej, hur är det? Jag är bäst. Jag har en ödla nu."
Eller: "Jag har upptäckt en ny art."
Även om det finns bättre sätt att...
Men det är rätt häftigt att upptäcka en ny art.
Ja, det är häftigt, men det blev Max och Lucas till slut.
- Det var det kärlekslivet. - Hur känns det?
- Jag vet inte. - Tycker du...
Alla får svara. Var det rätt beslut?
- Enligt min åsikt... - Det var rätt.
- Ja. - Kom. Hoppa på.
Skynda dig.
Bäst att det är nåt bra.
Du var så uppslukad av...
att Dart skulle bli en Demogorgon.
- Ja. - Du blev liksom... Jag vet inte.
Jag umgicks mer med Lucas än med Dustin.
Det är intressant,
för du väljer mellan att klättra upp på bussen
eller stanna där nere. Det var ögonblicket.
Bra. Visa henne att du inte bryr dig.
Han tog Steves råd lite väl bokstavligt.
Istället för att bara visa ointresse,
ber han henne försvinna.
- Han blev som Mike. - Ja, precis.
Det var exakt det hon inte ville ha,
för Mike accepterade inte henne och ville bort från henne.
Lucas och Dustin fanns där för henne, för att hon var ny.
De vet att hon är tuff och att hon är självständig.
Hon undrade varför hon inte fick komma på festen.
- Hon ville ha vänner. - Ja, hon ville...
Vi var hennes första vänner där.
- Så när jag ber henne dra... - Jag kände mig lite sviken.
Vad hade ni för tankegångar kring det beslutet om...
hur det skulle gå?
Det här var målet. Annat kunde ändras, men det här var konstant.
Dustin och Nancy fick alltid sitt ögonblick.
Det var tidigt i det.
Man har en del idéer i början och...
Balen blev en byggsten.
Den scenen var en viktig del och den skulle vara med oavsett.
Jag vill ta tillfället i akt
och prata om musik.
Balen har några underbara låtar,
men det finns fler under säsongen.
Hur viktiga är låtvalen för helheten?
Mycket av det fanns i manus.
- Så det... - Police fanns med där.
- "Every Breath You Take". - Jag älskar dem.
- Ni valde stalker-låten. - Alla tycker inte att den är läskig.
Menar du "Every Breath You Take"?
- Ja, den är skitläskig. - En del tycker det.
Menar du att du inte gillar låtvalet?
Det är en bra låt, men den är läskig.
- Den slog enormt. Den var etta. - En stor hit.
Och precis som i Dig Dug sjunger de "I'll be watching you",
vilket passar avslutningen, för de blir fortfarande iakttagna.
Ja. Vad snyggt.
- Jaha, vad häftigt. - Okej.
- Allt hänger ihop. - Förstår ni?
- Vi ville vara läskiga. - Det var ingen slump.
Och det andra, som Olivia Newton John... Det var...
Jag minns att vi hittade den samma dag,
- när vi gick igenom... - Vilken var det?
- När han går in på balen. - Vilken låt?
- Jag minns inte. - "Twist of Fate".
- Herregud. - Ja.
- Det var djupt. - Verkligen.
Precis som hennes och Travoltas film.
Men för att besvara frågan, så jobbar vi mycket med musiken.
En del av låtarna skrivs... The Clash skrevs in redan dag ett,
men ofta får vi prova oss fram.
Ibland har man planerat nåt,
och så funkar det bara inte.
Ja. Det mesta av vår musikbudget gick åt till sista avsnittet.
Ja, så var det.
Den där dansen har många godbitar.
Apropå dansen, så måste vi prata om kyssen
mellan Max och Lucas. Hur var det att spela in den?
Ni hade inte...
- Vad hände? - Allt är ditt fel.
- Det var inte mitt fel. - Berätta.
Det fanns inte med i manus.
- Kyssen fanns inte med. - Det stämmer.
Det var första dagen då vi spelade in dansen,
och vi kom dit och såg dekorationerna.
Nån sa... Ross, tror jag.
Du sa: "Är du redo för kyssen?" och jag sa: "Va? Nej!
Det står inte i manus. Aldrig i livet."
Jag var stressad hela dan. Jag tänkte: "Herregud. Måste jag..."
Var det så hemskt? Du var stressad hela dagen. Jag fattar.
Jag undrade om det skulle hända eller inte.
Det hände inte den dagen, utan nästa.
Du reagerade så starkt. Jag skojade bara.
Du blev så uppjagad att jag tänkte: "Nu måste vi ta med det."
Det var så det var.
- Och därför är det mitt fel? - Ja.
Men det blev bra i slutänden. Tack.
Ja. Det var så lite.
- Det är ett fint ögonblick. - Ni fick kyssas många gånger.
- Hur många tagningar? - Sju?
- Nej, det... - Tjugo.
- Nej. - Tjugo?
- Nånstans däremellan? - Det var...
Kameramannen blev trött av alla omtagningar.
- Ni försökte... - Man ser att kameran...
- Ni försökte få med hans reaktion. - Ja.
- Och kyssen... - Det var tajmingen.
Tajmingen blev fel.
- Det säger Caleb. - Vet ni vad?
Va? Nej.
Du ville göra som Finn. Han berättade hur han gör.
Han viskar: "Här kommer jag."
- Så sa han. - Gjorde han så?
Vi fick veta vid det här bordet att han... Millie sa att han är som en buktalare.
Läpparna rör sig inte.
"Här kommer jag."
- Det är så proffsen gör. - Så gjorde de.
De behövde bara göra det två gånger, medan ni som inte mumlade...
Bob sa: "Nu."
- Jag vet. Bob... - Kameramannen Bob.
Han är en duktig kameraman, men usel på att tajma kyssar.
Herregud. Alla klandrar olika människor för kyssen.
Jag är oskyldig. Jag stod bara där.
Stackars Bob.
Det är ett olycksaligt namn i Stranger Things 2, av flera skäl.
Vad tyckte du om kyssen? Jag är bara nyfiken.
Jag var där. Jag tänkte: "Idag händer det."
Jag frågade Sadie om hon var redo. Hon sa... Och jag sa...
Det närmade sig och jag tänkte: "Oj.
Jag ska kyssa nån idag." Det var min första kyss.
Jag tänkte: "Det här känns udda."
Sen hörde jag applåder och de sa: "Nu är det din tur."
"Va?" sa jag.
Sen kom Finn och Millie tillbaka. Millie var röd och Finn sa: "Vi kysstes."
"Va?" sa jag. Sen skulle jag in.
Och bakgrunden var alldeles...
Jag vet. Det underlättade inte att vi hade 200 statister där.
- Alla föräldrar, teamet och min mamma. - Och era föräldrar.
Många fler kommer att se den.
- Ja. - Precis.
Er första kyss kommer att ses av...
Ja.
Och så måste jag få veta...
Jag vill prata om morrandet.
- Precis. - Just det.
- Jag sa åt dig att sluta. - Vi ses imorgon.
- Vi ses. - Var kom det ifrån?
- Från er? - Från honom själv.
- Vad är det? - Vet inte.
- Jag... - Jag härmade Chewie.
Det är inte Chewie.
Det var Chewie.
Jag får jobba mer på det, men...
- Det var bra. - Ja.
Jag frågade bara. "Får jag morra?"
Och de sa: "Visst, kör." Jag gjorde det typ 40 gånger.
Och efter det blev det bara...
- Vad fan var det? - Vi fixar det efteråt.
Jag behövde faktiskt inte göra om morrningarna sen.
- Nej, vi hade så många. - Vi fick med alla.
BORTTAGET
- Vi har massor. - Det är toppen.
Tack för att ni kom.
Det är alltid kul att få veta mer
- om det som sker bakom... - Äpplet är tillbaka!
Vi ska avsluta nu, så nu kan du äta det.
- Vi behöver det, för då kan vi... - Avrunda medan han äter.
Medan Caleb äter sitt äpple,
som han inte delar med sig av, så vet ni vad som väntar.
Jag stannar här och ni kan se mig med nya gäster och nya frågor
i ett annat avsnitt av Beyond Stranger Things, och det börjar nu.
- Okej. - Vad bra det blev med äpplet.
- Vad dåligt. - Tack, Jim.
Toppen, hör ni.
Undertexter: Hanna Love Waurio